zi+de+vara

de George Topârceanu
Linişte. Căldură. Soare. Sălciile plângătoare Stau în aer, dormitând. Un viţel în râu s-adapă Şi-o femeie, lângă apă, Spală rufele, cântând. Şi din vale abia vine Murmur slab, ca de albine, Somnoros şi uniform: Râul, strălucind în soare, Ceartă sălciile, care Toată ziulica dorm. Sub o salcie bătrână Şi cu-o carte groasă-n mână Care-mi ţine de urât, M-am culcat în fân pe spate, - Somnul lin, pe nechemate, A venit numaidecât. Cântec, murmur, adiere De zefir în frunze piere Şi rămâne doar un glas Care umple valea-ngustă. . . . . . . . . . . . .. . . . . . . . . . . . Ia te uită, o lăcustă Mi-a sărit tocmai pe nas!